Översättning: eXz
www.divxsweden.net -nyaste svenska undertexterna på nätet
Lugna ned er. Lugna ned er, killar.
Vem kastade den?
Jag ska kasta tillbaka någonting på er.
Nej, ni får ingen mer läsk, ni är galna.
Taxi, taxi! Jag har den!
-Jag är ledsen. -Det är ingen fara...
Du är dum! Det är bara dumt!
Din jävel!
Var har du plånboken?
Ge mig den där tårtan. Var är Paul?
-Maurice? -Helvete, mr Duncan.
Känner du honom?
Jag var biologilärare åt Maurice i nionde klass. Ungefär fem år sedan.
Jag förmodar att de där extraterminerna inte hjälpte.
Vi drar.
Han är schysst. Han är den bästa läraren jag någonsin haft.
Vi drar!
Jag är ledsen för det här, mr Duncan.
Det var ett ärligt misstag.
-Har du allt under kontroll? -Varför tog den sådan tid, Paul?
Jag stötte på en gammal elev.
-Fick du tag på presenten? -Ja, titta.
Underbart. Okej, nu gör vi det här.
Ta med ljusen, Clara.
-Redo? Allesammans! -Hur är det, Jeff?
Var är han? Var är min son?
-Hallå! -Pappa.
Hur är det?
Du får mig att skratta.
-Var exakt ligger "Dorset Prep"? -På Mars.
Mycket roligt. Det ligger en halvtimme bort, i förorten.
Det är ett fint erbjudande men Paul har inte bestämt sig än.
Jag antar att det är en stor förändring mot skolan som du jobbar på nu.
Ja, mindre knark, bättre kafeteriamöjligheter...
Bry er inte om Paul. Han tampas fortfarande med sitt samvete.
Mamma, pappa, det här är den tuffaste presenten någonsin!
Den är snygg också, eller hur?
-Behöver han mer socker? -Ja, jag bryter mot alla regler.
-Hallå, är Steggie där inne? -Akta dig.
En tårta till Steggie.
-Han kan inte äta det där... -Varför inte?
Han är en växtätare.
Han är en växtätare...
-Okej, då tar jag tillbaka den. -Vi kan lämna kvar den ändå.
-Det var det jag trodde. -God natt.
-Hejdå, pappa. Ja -Var det en bra födelsedag? Okej.
-God natt, pappa. -God natt.
Vad var din favoritpresent?
Min jacka...
-Där fick ni mig. -Du är så fin i rött.
Vad har du på ditt schema imorgon?
Jag måste stanna till vid gallerian.
Jag måste hämta linserna som jag har beställt.
Jag måste köpa ett par nya gymnastikskor till Adam.
Jag måste ha dig.
Det kan jag ta hand om nu.
Har du tänkt något mer på jobberbjudandet?
Du inser väl att det betyder att vi måste flytta?
Då flyttar vi då.
Vi brukade tycka att det var rätt inne att bo här.
Jag brukade tycka att fyra Merit Lights och en Coca Cola Light var en hel måltid.
Jag älskar det här stället lika mycket men vi har ett barn att tänka på.
Jag tror bara inte det är bra att uppfostra ett barn i en storstad.
Plus att du kommer tjäna dubbelt så mycket som nu.
Jag vet inte om det är rätt läge och du ska snart börja fotografera.
Det här handlar inte om min fotografering.
Jag gillar bara inte känslan att jag på något vis...
...måste sälja allt.
Okej, lyssna...
Du vet hur mycket jag respekterar dina moralregler.
Det här handlar om Adam. Ibland får moralen komma i andrahand.
-Nu är det din tur. -Okej, jag ska på en picknick...
Jag ska ta med mig en myra...
...en bagel, en croissant, en Ding Dong.
Som du?
Mamma... En Ding Dong...
Skoaffär klockan tre!
-Ja! -Håll i min hand.
Jag tror att om du pumpar dem mer, kanske de exploderar.
Verkligen?
-Vill du ha dem eller inte? -Ja.
-Vill du ha den här? -Ja.
Jag ska bara gå ut och testa de här, okej?
Okej, gå inte för långt bort bara.
Hur vill du betala?
Med kreditkort, tack.
Du måste skriva under här.
Ursäkta mig, förlåt.
-Tack. -Fint.
Hallå?!
Hörrni!
Var är min välkomstkommitté?
Jess?
Jag är ledsen, jag fastnade i ett lärarmöte.
Jessie?
Du har fyra nya meddelanden.
Paul, jag...
Vi tar hand om allt inför begravningen.
-Må Gud vara med er. -Tack för allt, fader.
Älskling?
Ursäkta mig, Jessie? Jessie Duncan?
-Ja? -Det är Richard, Richard Wells.
Din fru var min elev. Det var flera år sedan.
Richard, det är... Det är inte rätt läge just nu.
Jag vet, jag läste om det i papperna. Ni förstår inte hur ledsen jag är.
-Tack. -Har ni tid en minut?
Jag är ledsen, jag förstår att det här är en jobbig tid.
Inte just nu.
Om det fanns något annat sätt... Det var svårt att få tag på er.
-Jag vill hjälpa er. -Hjälpa oss?
Jag är en doktor med specialinriktning på fruktbarhet.
Om vi bara kunde prata, det tar inte lång tid.
Vi kan gå till restaurangen där borta.
Jag har slutfört min specialistutbildning inom obstetrik gynekologi-
-men min verkliga passion är forskning.
-Vad sysslar du med, Paul? -Jag lär ut biologi.
-Gör du? -Vad handlar det här om?
Ja.
Sanningen är den att...
Det finns inget lätt sätt att förklara det här för er-
-så jag ska bara säga det rakt ut.
Min klinik har framställt ett tillvägagångssätt där en enkel cell-
-kan användas till att skapa en genetiskt, identiskt foster...
Ett foster som tekniskt sett kan bli återfött.
-Menar du klonad? -Ja.
Ja, ja.
Det skulle bli en identisk pojke-
-till den sista kromosomen, till sista hårstrået på hans huvud.
Är det så du vill hjälpa oss?
Jag brukade samarbeta med ett sjukhus i närheten-
-så jag hade chansen att titta på Jessies sjukjournal.
-Vad gjorde du? -Jag känner till komplikationerna-
-kring Adams förlossning och att det är omöjligt för dig att bli gravid igen.
-Tittade du på hennes sjukjournal? -Jag ville försäkra mig om att det-
-inte skulle vara omöjligt för henne att bära på ett barn, vilket det inte gör.
Ni kan få tillbaka Adam. Han kan födas på nytt.
-Adam är död, för i helvete! -Paul...
-Min son är död! -Paul, snälla.
-Ska du komma med det här? -Gud vet vad ni gått igenom.
Det sista jag vill, är att göra det här svårare för er.
Jag kan göra det här. Jag vill att ni ska veta det.
Det du pratar om är inte bara olagligt, det är även omoraliskt.
Olagligt, ja. Omoraliskt, nej.
Vi snackar om att använda liv för att skapa liv, det är allt.
Har du gjort det här förut? Har du lyckats att klona en människa?
Nej, bara för jag har letat efter en passande kandidat.
Jag hoppas, att om ni är intresserande av det jag föreslår...
Vad är det du föreslår?
-Han är inte ens säker på att han kan... -Det är inte sant, jag är säker.
Det handlar fortfarande om tillit.
Ursäkta mig, er menyer.
Jag riskerar lika mycket som er.
Min klinik ligger 48 mil här ifrån. Om ni väljer att göra det här-
-betyder det att ni flyttar dit och jag kommer att vara ärlig mot er.
Paul har rätt, det här är helt emot lagen.
Ni måste bryta era band med familjen, vänner, med alla som kände Adam.
Självklart hjälper jag till med starthjälpen-
-och jag kan fixa jobb åt er på den lokala skolan.
-Vi har hört tillräckligt. -Paul, snälla.
-Jag förstår hur upprörande... -Nej, du förstår inte!
Du kan aldrig förstå. Nu går vi!
Jag är ledsen att jag gjorde er upprörda.
-Jessie... -Jessie!
Ni kan nå mig på det här numret.
DNA kan sparas länge men Adams celler är bara livsdugliga i 72 timmar till.
Om ni ångar er...
Praktiskt taget en främling. Jag kan inte förstå att du vill överväga det!
Jag kan inte förstå att du inte överväger det!
Har du någon aning om hur mycket som kan gå fel?
Älskling, lyssna, jag älskar dig.
Jag älskar dig över allt annat.
Det behövs så lite för att det kan gå fel, så mycket måste gå rätt.
-Om det gjorde det då? -Det skulle inte vara Adam.
-Det skulle bli som ett annat barn. -Samma ansikte och skratt.
-Tids nog kan vi försöka igen. -Nej, det kan vi inte.
-Du vet att vi inte kan det. -Vi kommer på något. Vi kan ha...
Jag vill inte ha något annat barn! Jag vill ha Adam!
Jag vill ha honom tillbaka.
Vet du vad jag tänkte på medan jag väntade på ambulansen...
...när han låg där i min famn...
...när jag såg honom dö?
"Det här är sista gången jag får hålla i honom."
Min lilla pojke.
-Hallå? -Paul...
Jag fick precis reda på det. Jag är så ledsen.
Tack, Sam.
Hur tar Jessie det här?
Hon mår faktiskt inte så bra.
Okej, självklart.
Kan du vara snälla och hälsa henne att jag beklagar sorgen?
Ja, det ska jag.
Kan jag fråga dig en sak, Sam?
Har du hört talas om någon doktor som heter Richard Wells?
Richard Wells. Ja, det har jag. Varför undrar du?
-Han var Jessies gamla lärare. -Verkligen. Han är en legend.
Han utförde avancerade arbeten om arvsanlag.
Vi snackar om saker som låg före hans tid.
Det sista jag hörde var att han sålde sina rön till en stor firma-
-tjänade löjligt mycket pengar och drog sig ut ur spelet helt.
Lite då och då kommer jag över några av hans uppsatser...
Genomgående genialiskt. Som jag sade, han är ett...
Ett geni. Ja, jag vet.
-Jag är väldigt ledsen, Paul. -Okej, tack.
Ett...
Får du med det här?
Tre, två, ett! Spelet är igång!
-Helt plötsligt... -Jag är upp och ned!
Vänta, jag blir förvirrad.
Tror du att det är en bra idé?
Nej, jag tycker att vi ska kalla den för Adam.
-Gissa vem? -Jag vet inte.
-Det är jag, Adam. -Jag känner ingen Adam.
Jag är din son.
Familjejuvelerna?
Är alla inne?
-Fan, vilken stilig grupp. -Ja.
-Hej, mamma! -Adam!
Den där hatten... Jag har aldrig sett dig ha den förut.
-Är du ovän med kammen idag? -Jag har aldrig sett dig i hatt.
Alla celler är extrakta kloner.
Identiska kopior av orginalceller.
Nyckeln till konstgjord replikation är att-
-transformera en utvecklad cell tillbaka till dess grundtillstånd.
Dess stamcellsföregångare...
Cellen som den var innan den blev en levercell, en hjärncell-
-eller en relativt enkel kindcell.
I det stadiet överförs cellens kärna omedelbart till moderns ägg.
När överföringen är slutförd, kommer eggcellen acceptera kärnan som sitt eget.
Där ifrån låter vi det gå sin naturliga väg.
Hon var duktig.
Vi måste hålla kvar henne här så vi kan vara säkra på att implantatet verkade.
Hon var mycket duktig. Hon måste vila i åtminstone en timma-
-så vi kan väl titta på huset och så kan jag visa dig runt?
Alla dessa människor och ingen annan vet om det?
Proceduren skiljer sig inte mycket från en vanlig implantation.
Enligt min personal, har Jessies blivit behandlad ytterst varsamt.
-Dr Wells? -Tack, George.
Här har du.
Riverton är en bra stad. Jag tror att ni kommer trivas här.
Det kanske är en smula avskilt men det är ett underbart samhälle.
Trevligt folk, många familjer... Ett perfekt ställe att uppfostra ett barn på.
Följ med mig så visar jag dig runt.
Vackert landskap, eller hur?
Hela platsen har en hel historia.
Huset är åtminstone 100 år.
Ursäkta att det inte finns några möbler. Jag tog mig friheten att beställa några.
-De borde vara här någon gång imorgon. -Tänk om det inte fungerar, Richard?
Tänk om implantatet inte verkar, proceduren spricker... Vad händer då?
-Det fungerar, Paul. -Du kan inte säga det med säkerhet.
Ingen kan säga någonting med säkerhet.
Jag menar, även en vanlig graviditet kan misslyckas.
Men om jag kan förtydliga mig, vad mer har ni att förlora?
Henne. Jessie. Hon litar på det här.
Jag tänker varken svika henne eller dig.
Det har du mitt ord på.
-Är det här på riktigt? -Från och med nu.
Vilket otroligt ställe.
-Se på det här. -Vad är det?
Herregud, Paul.
Vet du vad vi kan ha här nere?
Ett mörkrum?
-Hur mår du? -Jag mår bra.
Jessie!
Älskling? Jag är tillbaka!
Jag är hemma i vårt...stora hem!
Hallå?!
Hej.
Du sade att vi aldrig skulle ha en fest här inne.
-Kom igen. Kom igen, tryck. -Jag kan inte, det gör ont!
-Jo, det kan du. -Du är duktig, Jessie.
Du är helt utvidgad. Huvudet är redan ute, du måste bara trycka på mer.
-Någonting är fel, säger jag. -Nej, ingenting är fel.
Den är på väg ut. Allt är bra. Man kan se huvudet. Tryck på.
-Fortsätt att trycka. -Duktig flicka.
-Kom igen, tryck. Kom igen. -Nuså, okej.
-Okej, vi är ute. -Det var det.
Allt är lugnt.
Låt mig bara höra dig... Låt mig bara höra dig skrika.
-Du var duktig. -Kom igen, kom igen.
Det var duktigt, älskling. Han mår bra. Allt är bra.
Jag behöver bara några andetag.
Han mår bra.
-Hur länge? -30 sekunder, 31, 32...
...33, 34, 35, 36...
-Vi måste återuppliva honom. -Vad är det för fel?
40 sekunder, 41, 42, 43...
...44...
Tack gode Gud.
Det är likadant som förra gången, kommer du ihåg?
Det är han. Du ville bara skrämma oss, eller hur?
Tack gode Gud. Tack.
Tack.
Nuså.
God natt, Adam.
Min lilla pojke.
Jag tycker fortfarande att det är lite konstigt.
Det är hans namn. Det har det alltid varit, Adam.
Här får du, grabben.
-Farbror Richard! -Grattis på födelsedagen, Adam.
Tårta, tårta. Nu är det tårtdags!
-Hur går det med arbetet. -Bra. Trevliga ungar, smarta också.
Jag vet inte, ibland känns det som man försöker lära fisk att simma...
Du saknar väl fortfarande inte din gamla skola?
Nej, det är mer det att jag saknar att sakna det.
Farbror Richard, vill du hjälpa mig att få den här att flyga?
Nu ska vi försöka hålla den där uppe.
Hålla den borta från träden.
Vad var det för ord du sade?
Reeservoarr. Det är ett vetenskapligt ord, Farbror Richard.
Vi har läst om naturresurser i skolan.
Du menar "reservoar".
Det kan likna en sjö men den är gjord för hand.
Jag trodde att Gud skapade allt.
Det gjorde han på sätt och vis, om du tror att han skapade-
-de människor som kom på hur man byggde en reservoar, eller hur?
-Hejdå, killar, tack för allt. -Vi ses, Adam!
-Tack, vi ses, Paul. -Hallå!
Kom in och säg hejdå till dina vänner.
Tack, Adam.
Hejdå, Adam!
-Hejdå. -Hejdå, Paul.
Adam!
Hejdå!
Hallå!
Födelsedagsgrabben!
Hur många gånger måste jag säga åt dig? Du kan inte ha leksaker överallt.
För de som inte bär hjälm i huset...
Vad gör du?
Var fick du den där ifrån?
Det var en födelsedagspresent från Joey Smoyer.
Gillar du den?
Ja.
Försök sova nu.
-Pappa, jag har tänkt på en sak. -På vad?
Jag tror inte jag tycker om dig så mycket längre.
-Nej... -Där fick jag dig!
Någon ligger risigt till!
Vart tror du att du är på väg? Jag ska kväva dig!
Det bara det... På något vis är han så lik sig själv, du vet?
Han har fortfarande sin egen personlighet helt och hållet.
Titta på honom... Jag glömmer bort det ibland.
Något sådant där... Den där grejen med leksaksdinosaurien kommer att hända.
Det är okej, det händer mig också.
-Jag är bara orolig. -Vad?
-Om han någonsin får reda på det. -Han får inte reda på det.
Om han fick det då?
Vad det skulle betyda för honom. Jag älskar honom så mycket.
Er båda.
Nej!
Nej, hjälp!
Adam! Adam!
Det är okej, jag är här.
Vem är du?
-Pappa! Nej! -Adam!
Mamma!
Adam?
Herregud! Adam!
-Ta det lugnt! Det är ingen fara! -Gå din väg! Nej!
-Det är lugnt, ta det lugnt. -Håll dig borta! Gå!
-Håll dig borta från mig! -Det är ingen fara.
-Det är lugnt! Okej! -Släpp! Släpp mig!
-Jessie! -Älskling?!
Herregud!
-Adam? Adam? -Vad hände?
Jag vet inte, han svimmade bara av!
-Ring 112! -Jag ringer Richard.
Tack gode Gud, Richard. Jag vill att han ska få komma till ett sjukhus..
-Min personal kan hantera det här. -De vet inte ens om det här.
Det behöver de inte. Vi är nära vänner. Du är medveten om vårt avtal.
Vi kanske måste tänka över vårt avtal. Det har redan gått fem timmar.
Hans andning och färg är god och han reagerar på stimulans.
Av någon anledning, vaknar han inte upp.
-Det låter som mardrömmar. -Mardrömmar?
Det är en sömnrubbning. Barnet skriker i sömnen.
Han sätter sig upp, går omkring, pratar. Att försöka väcka honom är lönlöst.
Nej, du var inte där. Det här är fullständigt annorlunda.
Vänta här en minut. Jag vet att det är läskigt men vi talade om det här...
Möjligheten att saker kunde förändras när han kommer till de året han dog.
Det har gått åtta år. Nu har han kommit dit.
Du sade att saker kunde förändras, ingenting som det här.
Jag kunde inte ha vetat. Han är den enda, punkt slut.
Vi har och kommer alltid vara medvetna om det.
Tills nu har vi haft en karta i Adams första åtta år.
Nu kommer vi in på ej kartlagda områden.
Vi känner inte Adam när han är nio, tio eller 50 år... Det kommer bara att bli...
...vilka problem han har eller inte har.
Jag lovar er, ett sjukhus skulle inte kunna gör mer för honom.
-Vad är det som händer, Richard? -Det vill jag också ta reda på.
Jag tror att det inte är någonting. Ge det bara lite tid, okej?
Ja.
De senaste åtta åren...
...hur glad jag än varit...
...har jag alltid haft känslan att vi inte kan komma undan med det här.
Inte att någon får reda på det...
Att vi på något sätt ska förlora honom igen.
Vi kommer inte att förlora honom.
Vi förlorar honom inte.
Det är ingen fara.
-Adam! -Herregud!
-Mår han bra? -Han mår bra.
-Hur mår du? -Jag är hungrig.
-Kom hit, grabben. -Allt är bra.
Det här är fantastiskt. Kom hit.
Mår du bra?
Du har sov nog länge.
-Tack, Richard. -Vi ses imorgon.
Maten är klar, Adam!
Han är inte här uppe, Jessie.
Adam!
Hallå, kom hit.
Adam!
Hallå!
Adam?
Adam? Adam!
Adam?
Där är du ju. Vad gör du här?
Hörde du inte att jag ropade på dig?
Mår du bra? Jag talar med dig.
Adam?
Jag talar med dig. Hallå!
-Svara mig! -Ja, pappa?
Hörde du inte när jag ropade på dig?
Maten är klar. Gå in i huset.
Nej, Paul tyckte bara att det var underligt.
Nej, han verkar okej.
-Ja, det är förmodligen ingenting. -Ni behöver inte oroa er, okej?
Ta hand om er så ses vi snart.
Okej, tack, Richard. Ta hand om dig.
Jag tycker att vi borde ta honom till en specialist.
-Richard säger att vi inte ska oroa oss. -Är hans ord sanna?
Hur länge ska vi behöva leva så här?
När kommer tacksamheten att gå över?
-Är det säkert att du klarar dig? -Ja.
Hejdå, mamma.
Är det någon som vet vad det här är?
Det är ett stort visuellt hjälpmedel. Vi gör det på detta sätt.
Om ni tänker er DNA som ett proppskåp, är varje gen antingen på eller av-
-beroende på vilken cell vi talar om.
När generna är ansvariga för, låt säga, längden på Kevins...
...näshår, skulle det inte vara till någon nytta för hans lilltå.
-Så generna är inte gällande? -Nej, de är gällande men inaktiva.
De är döda.
Vet ni vad?
Slå upp och ta en titt på kapitel 11 för resten av lektionen, sedan kan ni sluta.
Jag ska visa er något och ni ska ge mig era lunchpengar.
Betala mig, om ni inte gör det, slår jag skiten ur er för resten av era liv.
Den här då? Nej.
Hur skulle det vara med ett...ja?!
Vad ska du göra åt saken? Din lilla unge.
Tänk om han har levt ut livet av den första orginalcellen-
-och på något sätt aktiverat något vilande problem?
Det kanske är meningsfull, kanske inte.
Faktumet kvarstår att förändringar inom hälsa och beteende-
-kunde ha skett naturligt även förra gången. Dessa mardrömmar...
-Om det är det. -Det är en vanlig sömnrubbning, Paul.
-Det han har, är inte vanligt. -Vad vill du att jag ska säga, Paul?
Att det är något seriöst fel med honom? Tror du inte att jag är bekymrad?
-Nej, det tror jag inte. -Du har all rätt att vara orolig.
Vi kände till riskerna. De flesta får inte förmånen av efterklokhet.
Det har inte vi heller från och med nu.
-"Vi"? -Du vet vad jag menade.
Får jag återgå till mina patienter?
Har du någonsin velat ha egna barn, Richard?
Jessie säger alltid att du går bra ihop med Adam. Det verkar bara så tråkigt.
Han är din son, Paul. Jag vet vad han betyder för dig.
Du kanske även kan ha i åtanke vad han betyder för mig.
-Här kommer de. -Där är du ju.
-Varför är du så dyster, vännen? -Det är den nya killen, Roy Hazen...
Han gör sig alltid till.
Till exempel hur högt han gungar och sådana saker.
-Han är dum i huvudet. -Var har du lärt det språket?
-Jag vet inte. -Jag gillar det inte. In i bilen.
-Herregud! -Adam.
-Hur gick det? -Det gick bra.
Jag såg dig inte. Jag är ledsen, jag såg dig inte.
Jag var så nära att köra på dig. Vet du det?
Vet du att du kunde blivit dödad där? Vet du det?
-Hur många gånger måste jag säga åt dig? -Pappa, du gör mig illa!
Paul! Vad är det med dig?
-Mår du bra, älsklingen? -Ja.
Är du säker?
Hallå?
Ja, det vill jag. Jag ska bara hämta en penna.
Dr Lieber?
Okej. I Beauford?
Perfekt. Jag uppskattar det, Sam. Vi hörs snart igen. Hejdå.
Vem var det?
Fel nummer.
Adam?
Öppna dörren, Adam.
Öppna dörren.
Öppna dörren!
Adam? Öppna dörren.
För i helvete! Öppna dörren!
Vad... Varför var dörren låst?
-Vad? -Draperiet...
-Vad? -Draperiet. Han var där under.
Nej, titta här. Vad pratar du om?
-Allt är som det ska. -Nej, låt honom inte skada mig.
Ingen kommer att skada dig. Lyssna här, det är ingen fara.
Lugna ned dig. Jag tror att du bara hade en mardröm.
Nej.
-Jag såg det. -Vad?
Vad såg du?
Adam, prata med mig. Snälla.
Snälla, du måste prata med mig. Jag kan inte hjälpa dig annars.
Jag vet bara någonting.
Okej, vad? Vad är det?
-Någonting hemsk kommer att hända. -Nej, det kommer det inte.
Jag låter ingenting hända dig.
Inte mot mig.
Lyssna, du är min son, förstår du det?
-Säg det. -Jag är din son.
Det är riktigt. Det ordnar sig.
Vi klarar oss.
-Hur många ägg har du fått in? -Tre. Jag tror att det räcker...
-Hej, Richard. -Hej.
Jag är ledsen om det inte är rätt läge.
-Nej, det går bra. Ursäkta oss. -Visst.
Hur är det? Du ser...
Jag måste tala med dig om något...
Jag måste hem och hämta lite papper. Vi kan väl äta lunch.
Vad tyckte ni om den?
Jag har en idé. Vi kan väl ha en gungtävling.
-Ni får vara domare. -Vi ska vara rättvisa.
Damerna först.
Gunga inte för högt. Du kan börja gråta.
Bryt ingen nagel!
Kom igen, fegis.
-Äckel. -Varför gjorde du så?
Adam Duncan, slut upp med detsamma! Spotta inte.
Kom igen, kom ned där ifrån.
Kom ned. Kom ned med detsamma.
Adam?
Vad du säger är att de här mardrömmarna kan ha börjat i den åldern ändå?
Eller att de har utlösts av till exempel...
...skolan, stress, problem hemma...
Paul är övertygad om att Adams celler på något vis har...
Behållit minnen från hans tidigare liv?
Det finns ett känt experiment...
En råtta var tränad att springa i en labyrint. Sedan blev den dödad och-
-då födde de upp den igen. Den andra råttan fick springa i samma labyrint-
-och klarade den på rekordtid.
Det bevisar att minnet levde vidare i cellerna.
Det är faktiskt fascinerande...
Men även bara struntprat... En myt.
Det är alltså inte möjligt att han kan komma ihåg någonting?
Tack gode Gud.
Uppriktigt sagt, är jag mer oroad över Paul-
-när han kommer på sådana här konstiga teorier.
Paul har det bara svårt just nu.
Det är gott.
Han har aldrig trivts lika bra här som du, eller hur?
Nej.
Du tror inte att han har försökt att komma här ifrån, eller?
Det kan hända, Jessie.
Här ute är det lätt att glömma konsekvenserna av vad vi gjort.
Om någon får reda på det, kanske ni aldrig få se Adam igen.
-Jag vet. -Kan jag lita på att du tyglar Paul?
Ja.
Okej, jag går och ser efter om föreläsningssalen är tillgänglig.
Ursäkta mig, jag fick precis meddelandet.
De ringde mig när jag var på skolan. De kunde inte få tag på dig.
-Jag var ute. Hur mår Adam? -Han mår bra, mrs Duncan.
Han väntar på mitt kontor.
Jag vet inte riktigt hur jag ska säga det här...
Hans beteende har varit en aning annorlunda till skillnad från de andra.
Han kunde även ha skadat sig själv.
Vi går in och pratar med honom.
Luktar din andedräkt vin?
-Jag åt lunch. -Med vem?
Varför är du så upprörd? Det var bara en lunch.
Jag ville bara prata med honom om Adam.
Herregud, Paul.
-Vart är vi på väg? -För att få en andra åsikt.
-Skämtar du? -Skrattar jag?
-Angående dessa mardrömmar... -Är du säker på vad det är?
Det är vanligt i Adams ålder. Det skrämmer föräldrarna men det går över.
Angående Adams nya beteende... Han får bara dåligt med vila...
Nej, du känner honom inte. Det här är någonting annat.
Han lämnar mig inte ifred.
-Vem? -Zachary.
Vem är Zachary, mr Duncan? Är han en pojke i klassen?
Jag vet inte. Vem är Zachary?
Han är pojken som lever i mina drömmar.
Prata med mig. Sade pojken att han hette Zachary?
Inte direkt, jag vet det bara.
-Har du aldrig sett hans ansikte? -Han gillar inte att visa det-
-men jag vet på grund av hans jacka.
-Vad är det för jacka? -Låt honom svara.
Den är röd med vita ärmar.
Vart är vi på väg? Vart är vi på väg?!
Vem går vart, Adam?
-Adam? -Zachary.
Zachary?
-Var är du? -Där vi bor.
Jag vill inte göra det här. Det är galet.
Enligt vem? Richard? Det är någonting han inte berättar för oss.
På sättet han sköter det här. På sättet han håller sig nära oss.
-Han bryr sig om oss. -Zachary, var är du?
-Berätta om Zachary. -Han har aldrig känt någon Zachary.
Vad försöker du berätta för oss, Adam? Ut med det.
Säg det!
-Nu räcker det. -Berätta vad du försöker säga.
-Hur ska du övervinna det? -Jag vill inte övervinna det!
-Du är död! -Se upp, Paul!
Gick det bra? Älsklingen, gick det bra?
-Mår han bra? -Han mår bra.
Du mår bra, du är okej.
Jag är ledsen.
Okej, grabben, nuså.
Nu är du hemma, okej?
Somna nu.
Pappa...
Dog jag?
Självklart inte.
Du har varit här med oss hela tiden.
Somna nu.
Herregud, det är så det är. Han minns sitt förra liv i drömmarna.
-Barn säger sådant. -En pojke i storstaden?
Det är möjligt. Om en viss gen från en cell som användes i proceduren-
-lyckas behålla vissa minnen...
-Han minns inte. -Hur vet du det?
För att han inte kan.
Älskling, vakna. Vi är vid skolan.
Nu vill jag se er med era familjer utanför era hus på bilden, okej?
Ta den tid ni behöver.
Många färger. Glöm inte att skriva namn.
Stora och fina. Jag vill sätta upp dem i klassrummet.
Fint. Ni kan ha med husdjur i era bilder...
Hundar och katter. Ha lite roligt.
-Hej, Pat. -Hej, Jessie.
Jag tänkte bara stanna till och se hur det är med dig.
Mycket bra. Richard Wells var här igår.
Han köpte den där stora och de tre små direkt.
Det var roligt. Ursäkta mig. Hallå?
-Hej. -Hej, Richard.
Jag tänkte bara höra hur det är med Adam.
Faktiskt inte så bra. Han hade...
...en till mardröm igår. Paul fick honom att prata den här gången.
Jag undrar om vi kan använda hans förmåga att artikulera för vår fördel.
Jag vet inte. Vad innebär det?
Till att börja med måste vi ta in honom igen.
-Jag tror inte Paul skulle gilla det. -Jag trodde att vi skulle försöka.
-Jag vet. Jag ska prata med honom. -Var snäll och gör det.
Jag måste lägga på, Richard. Hejdå.
Kom igen, följ med!
Kom igen, fegisar! Töntar! Följ med!
Om jag kan göra det, kan ni!
Är ni rädda för någonting? Följ med!
Kom igen, följ med! Herregud!
Följ med, kom igen!
Kom igen, jag gör det! Ni kan också!
Är ni småbarn? Vill ni hem till pappa?
Vem där?
Snälla, säg inte att du har rört de här.
Jessie?
Är du där nere?
-Hörde du mig inte? -Vad?
-Mår du bra? -Är du hungrig?
Hej, mamma och pappa.
Är du hungrig?
Hallå?
Nej, jag är ledsen, Tanya, det är han inte.
Tanya, tala saktare.
Vänta, jag ska fråga honom.
Adam, Roys mamma säger att han inte har kommit hem från skolan än.
-Vet du var han kan vara? -Nej.
Vänta ett tag. Vad gjorde du nere vid floden i eftermiddags?
Lekte.
Med vem?
Det kan jag inte säga.
Kan du svara mig, Adam?
Gå till ditt rum.
Nu!
Jag är ledsen, Tanya, han vet inte.
Ja, lycka till.
Richard nämnde att han kunde använda sin förmåga-
-för att artikulera och därmed få reda på mer.
Ring honom. Vi lägger in Adam imorgon.
Vad är skolans namn, Adam?
Kan du tala om skolans namn?
Pius...
-Kan det vara Saint Pius? -Det här kan väl inte skada honom?
Det är ett milt lugnande medel. Vi ska bara försöka få reda på saker.
Eller hur, Paul?
Ja.
Adam... Är Zachary där inne?
I skolan?
Alla är det.
-Alla är det. -Är ni säkra på det här?
Zachary...
Clark...
Känner vi till hans namn? Zachary Clark?
Vem är Zachary Clark?
-De tror att jag är honom. -Är du honom?
Är du Zachary?
Vem är du?
De tror att jag är honom! De tror att jag är honom!
-Nej! -Adam!
-Adam? -Släpp loss honom, Richard.
-Han får ont. -Adam? Vakna.
-Varmt! -Vakna. Adam?
För Guds skull, gör något! Adam?
-Varmt! Varmt! -Vakna, Adam. Adam?
Zachary?
Älsklingen?
-Pappa? -Ja.
Du mår bra.
Varför kallade du honom för Zachary? Svara mig, Richard.
Bara för att han inte svarade på sitt eget namn.
Skitsnack! Jag vill veta sanningen. Du lurade mig!
Du behövde mitt tillstånd för att fortsätta, varför?
-Du har gått... -Sluta säg vad som är fel med mig-
-och berätta vad det är för fel på min son!
Paul... Jag önskar att jag kunde hjälpa er.
Adam förändras.
Det blir värre.
Ibland verkar det finns två av honom.
Han är destruktiv. Han försöker skada sig själv.
De andra barnen i skolan är rädd för honom, Richard.
Det är någonting du inte berättar för oss.
Jag sett dig prata med honom och han är i det där uttryckslösa tillståndet-
-men han lyssnar väl på dig?
Tvinga mig inte, Richard.
Adam är det enda jag bryr mig om i hela världen.
Jag går ut med det här om du inte ger mig ett svar, förstår du?
Jag skämtar inte. Jag svär att jag berättar för alla vad du gjort.
Vad vi har gjort, Paul.
Vad vi har gjort.
Du kanske har rätt. Han kanske minns.
Det kanske är något annat.
Varför namnet Zachary Clark och skolan?
Jag är ledig imorgon. Det tar ett par timmar in till stan.
-Jag ska kolla upp det. -Nej, Paul, absolut inte. Om Richard...
Han får inte reda på det. Jag åker på morgonen.
-Jag kommer hem på eftermiddagen. -Nej, Paul.
Nej! Nej!
Släpp mig!
Nej!
Mitt barn!
Släpp mig! Släpp mig!
Nej! Mitt barn!
Mitt barn!
Mitt barn...
Nej, nej! Mitt barn!
Kan jag få prata med dig, Jessie? Nu.
-Det var det jag sade. -Vad? Det betyder inte...
Du sade att han aldrig kom överens med den grabben.
Tvillingarna sade att de såg Roy leka nere vid vattnet.
Alla är säkra på att han föll i. Är inte du det?
Jag är inte säker på någonting just nu.
Vad han än gör, är han fortfarande vår son.
Är det en tröst?
Vad menar du?
Önskar du att vi aldrig gjorde det här?
God natt, älsklingen.
Mamma älskar dig.
Du skrämde mig.
Det är ingen fara, mamma.
Fan.
Jag är ledsen, det är ingenting här.
Är du säker på att det bara finns den Saint Pius?
Det är den enda i den här stan. De har haft stängt ett tag.
Gamla elevregister då? Sök efter namn.
-Jag söker efter Zachary Clark. -Det kan ta ett tag.
-Jag kan vänta. -Några veckor?
-Hej. Förlåt att jag stör. -Ja?
Mitt namn är Paul Duncan.
Jag vet att det här låter konstigt men jag är här angående Zachary Clark.
Betyder det namnet något för dig?
-Han är en ung pojke. -Nej, jag är ledsen.
De tidigare ägarna då? Hade de några barn?
-Melinda! -Jag är ledsen.
Nej, det har inte funnits några tidigare ägare.
Min make och jag köpte det här huset för sex år sedan-
-när det bara var ett nedbränt ställe.
Han är en arkitekt, vi renoverade det.
-Var det bara vakant? -I ett par år, ja.
Jag känner inte till de tidigare ägarna.
-Okej. -Jag är ledsen.
Ursäkta att jag störde.
Ursäkta, barnflickan... Vi intervjuade några barnflickor per telefon-
-och jag kommer ihåg att jag talade med en som sade att hon brukade-
-jobba för familjen som bodde vid den här adressen innan.
Jag tror att jag sparade hennes uppgifter...
Perfekt, tack.
Cora Williams?
Du känner inte mig men jag måste få tala med dig.
Det handlar om Zachary Clark.
Kom in.
Du har inga nya meddelanden.
Helvete!
Jag hade hoppats på att aldrig få höra det namnet igen.
-Vad gjorde han? -Det hade skett incidenter i skolan.
Han hade aldrig några vänner. Han kom alltid hem med nya skrubbsår.
En gång låste de in honom i ett tomt klassrum.
När en lärare hittade honom, var han rädd och skakad.
Det var innan han började göra något.
Ganska snart blev ungarna förståndiga och lämnade honom ifred.
-Sedan var det branden. -Branden vid Saint Pius?
De kom aldrig på hur branden startades men jag visste.
När Zachary kom hem, pratade jag med honom om det. Han log bara.
Adam?
Jag svär, när jag tittade honom i ögonen-
-såg jag inget annat än ondska.
Jag tog avstånd.
Rädd för vad mer han kunde vara kapabel till...
Alla dessa hemska tankar for genom mitt huvud.
Det var bara vi två hemma den dagen.
Han badade när jag insåg vad jag var tvungen att göra.
Han hörde mig inte ens komma.
Jag svär att jag försökte genomföra det, men...
Jag kunde...bara inte.
Jag kunde inte.
När hans mor kom hem, sade Zachary inte ett ord om vad jag gjort.
Är du här?
Nästa dag stannade jag hemma när jag insåg förvarningen.
Jag skyndade mig över. Jag hörde sirenerna när jag var två kvarter ifrån.
Sedan såg jag all rök.
Jag rusade in i huset, bländad av flammorna...
...och bad om att jag inte hade kommit för sent.
Men det hade du.
Det visade sig att hans mamma redan var död.
Det var mycket kallt den dagen. Det var det alltid i det huset.
Adam?
Hon gick ned till källaren för att titta till varmvattenberedaren.
Är du där nere?
Där var han...
...väntandes på henne.
Du menar alltså att Zachary dödade sin mor?
Han använde hammaren som hängde på väggen.
När han var färdig, startade han en brand.
Sedan gick han upp och fortsatte leka.
Där hittades hans kropp.
Var var hans far?
Han var på sjukhuset som vanligt.
-Sjukhuset... Var han en läkare? -En förlossningsläkare, ja.
Jag tyckte han verkade vara mer som en vetenskapsman.
Kom igen, kom igen.
Kom igen. För fan!
Är du hemma? Jessie? Svara om du är där.
Jag måste prata med dig omedelbart. Det är viktigt. Ring upp.
Jag älskar dig.
Adam?
Älsklingen, du borde inte ha öppnat den där.
Du skulle inte ha rört den lådan.
Adam?
Är det här jag?
Älsklingen, låt mig förklara.
Adam!
-Zachary... -Vad?!
Jag måste få tala med Richard Wells.
Jag är ledsen, dr Wells är på Hazens begravning idag.
Var är begravningen?
Älsklingen, var inte rädd. Allt är bra.
Jag är här med dig. Var försiktig, okej?
Vad var det?
Älsklingen...
-Mamma? -Var är du, Adam?
-Adam? -Adam kan inte komma ut-
-och leka just nu, mrs Duncan.
Vänta.
Vänta!
Låt mig förklara.
Adam?
Du kunde inte utnyttja honom, eller hur?
Zachary.
Du kunde inte utnyttja honom. Du kanske inte ens tänkte det.
-Nej, jag tänkte det. -Elden förstörde honom, eller hur?
Du hade inte ens någon genomförbar cell.
Jag kunde rädda hans gener men det vara bara en bit av det hela.
Jag räddade det jag kunde... Jag var så nära att fullborda proceduren.
Du kan inte föreställa dig den plågan.
Att ha kunskapen, makten och veta att man inte kan göra något mer.
Du gjorde något åt det. När du hade Adams celler, kunde du bibehålla-
-hans fysiska karaktärsdrag och manipulera vissa gener...
Ogripbara saker om som kognitionen, personligheten och hans minne.
-Jag har rätt, eller hur? -Förutom en sak.
Man kan inte, på något sätt, förutspå resultaten.
Jag kan bara hoppas på att få se en skymt av honom.
Endast ett tecken på att någonting har levt vidare.
Har du någon aningen om vad du gjort mot min son? Mot min familj?
Jag trodde att du om någon förstod eftersom vi var ute efter samma sak.
-Jag ville ha honom tillbaka. -Du experimenterade med en människa!
-Det gjorde du och din fru också. -Det är en stor skillnad...
Är det, Paul? Tror du att du bara kan öppna Pandoras ask-
-och sedan bara stänga den? -Vi litade på dig, för fan!
Vi kunde inte ha vetat. Det du gjorde är bortom...
Bortom vad? Samhällsstandarder?
Säg ett medicinskt framsteg som inte gör det.
Säg någonting. Om jag inte skulle gjort det här-
-hur kommer det sig då att jag kan det?
Du är en vetenskapsman. Det handlar inte om vetenskap...eller evolution.
Det handlar om moraliskt intrång och att du ignorerar vad som är rätt och fel.
Du då, Paul? Har du gjort intrång?
Jag vet inte.
Det här kanske är mitt straff för att jag ville ha något jag aldrig borde haft.
Om det är så, är det så det får vara. Jag ska göra allt-
-i min makt för att rädda mitt barn och se dig sota för vad du gjort.
-Paul... -Nej, det är över, förstår du?
Jag ska gå till polisen och söka efter något ställe som kan hjälpa honom.
-Du går ingenstans... -Så fan heller!
Det var ett experiment. Ett experiment som misslyckades.
Vi kan alltid avbryta och försöka igen.
Avbryta?
Det är min son du talar om.
Vår son! Han är din bara för att jag gav honom till dig!
Håll dig borta från honom! Hör du mig? Håll dig borta!
Ni hade tur som hade honom så länge som ni hade.
Ni hade ingenting när jag hittade er.
Jag gav er ett barn, ett hus, ett jobb...
Allt som du värderade, skänkte jag.
Kommer du ihåg det din otacksamma jävel?!
Varför lyssnade han inte?
Adam!
Adam?
Är du här inne?
Var är du, Adam?
Släpp. Släpp yxan.
Adam.
Adam...
Ja, pappa?
Vem är du? Vem är du nu?
Jag är er son.
SEX MÅNADER SENARE
Okej, om ni kan måla klart det tills på torsdag, skulle det vara bra.
-Det kommer bli fint. -Perfekt.
-Hur går det? -Bra.
De här ska till nedervåningen.
Vad tycker du om ditt nya rum?
Det är inte färdigt än.
Grabben...
Det är en stor förändring, vi vet det.
Alla läkare som haft dig säger att det här är bra för dig.
Du har varit så duktig.
Jag slår vad om att i en ny stad, med nya kompisar-
-kommer du klara dig bättre.
Jag vet.
Mrs Duncan?
Jag kommer!
Jag har tre lådor där nere som är märkta med...
..."leksaker".
Du kan väl hjälpa mig att öppna dem?
-Var kan jag ställa de här? -Försiktigt, de ska ned.
Grabben, jag trodde att du skulle...
Adam?
Herregud!
Jag trodde att du skulle komma ner.
Mår du bra?
-Berätta om det är någonting... -Ingenting är fel, pappa.
Jag mår bra.
Okej...
Tro mig.
Det här kommer bli bra för oss.
Här kan vi börja om från början.
Översättning: eXz
www.divxsweden.net -nyaste svenska undertexterna på nätet